Шарл д’Орлеан
Към Франция загледан…

Превод от френски: Пенчо Симов, 1978

chitanka.info

Към Франция загледан през мъглите,

веднъж стоях на дувърския бряг[1]

и си представях как човек честит е,

отново щом прекрачи бащин праг;

сърцето ми въздиша, чака пак

да види небосклона озарен

на Франция, обичана от мен.

Не трябва тъй да си прекарвам дните,

обсаждан от въздишки цял рояк,

защото виждам: пътят днес открит е,

за да настъпи мир, на всички драг;

но моето сърце до късен мрак

тупти с едничък порив, устремен

към Франция, обичана от мен.

Далече, мисли мои, се стремите,

надеждата за вас е кораб; чак

отвъд морето бързайте — земите

на Франция стигнете с поздрав благ!

Дано за мир от бог да дойде знак,

та да посрещнем чакания ден

във Франция, обичана от мен!

Мира да извисим на своя стяг,

войната мразя, тя е злобен враг —

заради нея съм отдалечен

от Франция, обичана от мен.

[1] … стоях на дувърския бряг. — Баладата е написана по време на двадесет и пет годишния плен на Шарл д’Орлеан в Англия. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.